MISS SAIGON

Nyitány (Overture)

Lányok:
Ki lesz ma éjjel Miss Saigon?
Professzor:
A jelszó ma is Miss Saigon!
Lányok:
Addig, míg be nem zár a bolt.
Professzor:
Öltözz és hallgass, kis húgom!
Lányok:
Az összes jenki elpucolt!
Professzor:
Van még elég, hogy megdugjon!
Lányok:
Mi bízunk benned, Professzor!
Professzor:
Ha-ha-ha-ha.
Van ám egy kis meglepetés!
Friss árut hoztam, készítsd fel!
Faluról!
Gigi:
Elő a szűzlány-szereppel!
Lányok:
Az első fiúdat most vidd el!
Professzor:
Na, gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Ideje kezdenünk!
Úgy fest, hogy ez lesz az utolsó dobásom!
Lányok:
Én leszek itt ma Miss Saigon!
Professzor:
Pár hét és nincs Saigon!
Jó lesz elhúznom!
Lányok:
Én leszek itt ma Miss Saigon!
Professzor:
Mit ér a szép popsitok, ha itt a Vietkong?
Ma este kéne még szereznem egy vízumot!
Nyomomban a nyomor!
Tűzzünk el, Professzor!
Csak úgy, mint eddig, csak rázd, ne lazsálj!
Mennyi jenki jön, egy fél hadosztály!
Jön az ötlet, ha este dől a lé,
Az egyik amcsi lesz a vízum kifelé!
Mi ez az öltözék?
Ja, persze, a szűzikénk! De szép!
Egy menyasszony oly izgató!
Szemérmes légy, tartózkodó!
Friss hús, oh, yes, ez mindig jó!
Na! Gyerünk, gyerünk, nyomás!
Söprés a színpadra hát!
Indul a show, cicák!
Voila! A színpad kész!
Köszönt az álomvilág!

Saigonban tüzes az éj (The Heat is on in Saigon)

Katonák:
Saigonban dögös a lány,
Lába közt pokoli tűz, Professzor: (közben)
Ki lesz a vágott szemű Miss Saigon? Mimi? Talán Yvette? Vagy Yvonne? 
Égig szökken a láz, Vagy Gigi?
Kéjre csábít a tűz.
Saigonban tüzes az éj,
S hogy közben háború van,
Hagyjuk ezt, haver, ne fűzz!
Professzor:
Hé, monsieur Chris, monsieur John!
Nyerjék el ma Miss Saigont!
John:
Mielőtt még hazamész, kell egy jó kettyintés!
Chris:
Jó fej vagy, John, de most fáraszt az ökörködés!
Együtt:
Saigonban tüzes az éj!
John:
Nem tudok jobb szuvenírt! Fizetek neked egy nőt!
Chris:
Fizess inkább egy sört!
Professzor:
Hölgyeim! Színpadra! Uraim!
A következő hölgyekből kell kiválasztaniuk, hogy ki lesz ma éjjel Miss Saigon!
Mimi!
Katonák:
De jók vagytok, lányok!
Mimi:
Nézd, a kis dresszem itt popsiba vág!
Yvette:
Két ilyen domb, bébi, tátsd el a szád!
Yvonne:
Két sima comb, köztük mi vár ma rád!
Ezt kapd ki! Csak neked spéci kis show!
Mimi:
Hősöknek csak ez való!
Kórus:
Megmondtuk, haver, ez jó!
Saigonban tüzes az éj!
S hogy van a párás dzsungel,
Pajtás, leszarom én.
Ma éjjel döngetni kell,
Miért ne lennék kemény?
Professzor:
Uraim! És most a gyönyörű, az utolérhetetlen Miss Gigi Van Duan!
Gigi:
Meztelen képem a falra szegeld!
Jaj, a szöget nehogy rossz helyre verd!
Bízd magad rám, vár a luxusosztály,
Meglátod, csodákat teszünk ma még!
Professzor:
Itt van
főnyeremény.
Chris:
Saigonban olcsó a hús.
És ezt hogy élveztem én,
Nemrég hogy kurváztam még.
A francnak döglődöm így,
Miért lett ebből elég?
Professzor:
Uraim! És most egy még ismeretlen csillag: Kim!
Kim:
Mögöttem nincs több, csak 16 év,
Egy faluból jöttem, és új vagyok még,
Itt a sok lány mind oly ügyes és szép,
De szívem oly tiszta, akár az ég,
És tudok álmodni még!
Chris:
Úristen! Ki ez a lány?!
Katonák:
Amíg a ’kong ideér
Pár nap még, talán egy hét,
Vagy csak egyetlen éj,
Ma éjjel elsütjük, kész, holnap már nincs lövés.
Ma éjjel kapd elő, és francba a harccal!
Feledd a Vietkongot, igyál és farkalj!
Mimi! Gigi! Yvette és Yvonne!
Gyertek, válasszunk hát, ki lesz ma Miss Saigon!
Professzor:
Uraim! Döntsük el, hogy ki lesz ma éjjel Miss Saigon!
Mimi? Vagy Yvette? Yvonne? Kim? Gigi?
Gigi Van Duan lett ma éjjel Miss Saigon!
Katonák:
Saigonban tüzes az éj!
Bár minden rohadtul áll,
Ez a hely ma még a miénk,
Ne félj, lelkünk a pokolra száll!

A lelkem moziján (The Movie in my Mind)

Gigi:
Oly durva mind, mocskos szavú,
S mind úgy ölel, mint kisfiú,
Üres a szívük, tudom már,
És mégis, mind, ahogy karjába zár
Egy sztár a lelkem moziján,
Kit álmom visszavár,
S ki elvisz majd innét,
Két izmos férfikéz megvéd,
Bárcsak már elmennék!
A film csak fut tovább,
A kép életre kél,
Az otthonunk New York,
És ő a legjobb férj,
Két csöpp kis bébi vár,
Az álmaim földjén
Az élet csupa fény!
Film, mit álmom megtalál
A lelkem moziján.
Kim:
Nem félek már, nem sírok én,
Csak táncolok a pénzükért,
S ha megteszem, nem én leszek,
Lehunyt szemem mögött egy álomvilág elrejt.
Kórus: Kim:
Isznak, ölnek férfiként. A lelkem moziján
S mind úgy hal meg, hogy gyerek még. Az álmom messze száll,
A pénz beszél, hallgat a szív. Egy férfi vár ott rám,
S hogy itt az éj, majd újra kél. Ki nem gyilkol, nem bánt,
Ki őriz és megvéd,
S nem zúzza álmom szét,
Film, az álmom megtalál
A lelkem moziján.
Két izmos férfikéz megvéd,
Bárcsak már elmennék!
Egy szebb és jobb világ,
Ott, hol senki sem bánt
A lelkem moziján.

Istenem, miért? (Why, Good, why?)

Chris:
Miért, hogy Saigon sosem alszik már?
Kedvesebb lányt miért nem láttam még?
Semmi nincs jól, miért e boldogság?
Forró az éj, s kezem mégis jég!
Vietnam!
Ki mondja meg, hogy mindez miért!?
Hisz ő sem szól, ki mindent ért…
Miért most? Istenem!
Túl a harcon, mindenen.
Hisz vár az út, itt nincs tovább,
Miért most küldtél egy ilyen lányt?
Ki lehet ő? Miért, hogy így hat rám?
Hangja itt bent miért, hogy most is cseng?
Miért volna bűn, ha most itt hagynám?
Illata vonz, nem hagy elmennem…
Vietnam!
Oly értelmetlen az egész!
Miért harcol így a szív s az ész?
Szólj hát, istenem!
Miért nem segítsz értenem?
Hisz volt velem már annyi lány,
A féltés most mondd, miért tört rám?
Szólj hát, mit tegyek?
Hogy segítsem, nem lehet…
Csak néhány nap és nincs jövőnk,
De szívemben megőrzöm őt.
Otthon senki sem szólt piszkos háborúról,
Mit a tévében látsz,
Az csak propaganda, semmi más!
Kell vagy két év, hogy tudd, egész Saigon korrupt,
Hányan irigyelték,
Hogy elvitt sofőrnek a követség.
Nézz szét, haver, élj és lazíts,
Kell egy kis ész, s király vagy itt!
Egyre jól vigyázz,
Hogy senkiben se higgy!
Nézz rá, bűn, hogy szép,
Báj és szépség itt miért?
Hisz mennünk kell és nincs időnk,
De holtomig így látom őt…
Csak őt…

Napfény, holdfény (Sun and Moon)

Kim:
Napfény voltál, s a holdfény,
Két út, két sors, két törvény
Egy lett most két fél, felgyúlt az ég,
Áldást így mond kettőnkért.
Chris:
Rejtély voltál, varázslat,
Más múlt, más nyelv, más szokások
Egy másik világ.
Egyetlen éj hogyan vitt ily közel hozzád?
Kim:
Kint már hajnalra jár.
Chris:
Egy perc, s a föld megáll…
Kim:
Madárdal zeng…
Chris:
Hull ránk a fény!
Kim:
Kezem remeg…
Chris:
Hát nyújtsd felém!
Együtt:
Lelkünk szabadon száll…
Kim:
Napfény voltál, s a holdfény
Mától két messzi félt egybefűz a vágy.
Együtt:
Holdfény, napfény eggyé vált.

Esküvő (The Ceremony – Dju vui vay)

Kórus és Kim: (vietnami nyelven)
Dju vui vay…
Kim:
Ti, akik távolból néztek ránk,
Bolygó lelketek tán megbocsát.
S kiktől életem kaptam egykor
Az áldástok kérem őreá,
Ki nékem minden már!
Kórus és Kim: (vietnami nyelven)
Dju vui vay…
Chris:
Mondd, miről szól, mit mond e dal?
Kim:
A lány dala nászéj előtt.
Így várjuk mi az esküvőt.
Chris:
Ez a legszebb kis dal, amit hallottam én.

Szóló szaxofon (The Last Night of The World)

Chris:
Itt, ahol csak veszthet a szív,
Hol minden út a semmibe hív,
A végső órán így leltem rád.
Kim:
Mindabból, mi most hullik szét,
S mi tegnapig egy világ volt még,
Tűnő árnyék, őrizlek én.
Chris:
Nem kell már félned, csak ölelj át!
Kim:
Elnyomja szívünk az ágyúk zaját.
Chris: Kim:
Egy messzi álomvilág egy dalt küld hozzánk:
És szól egyetlen árva szaxofon, egy szédült hang… úgy simogat…
Együtt:
oly lágy, oly végtelen…
Kettőnkért szól, kettőnkért sír egy szaxofon.
Hát ölelj át, csak még egy tánc, s ne bánd, ha közben széthull a világ.
Chris: Kim:
Létezik egy másik világ,
Hol fontos vagy, hol senki sem bánt.
Elviszlek én! Ó, bár vinnél!
Földrésznyi ország lesz új hazád,
Itt hagyunk fájdalmat, szégyent, gyászt.
Együtt:
Nem számít többé a múlt, hisz vár ránk az út!
Míg szól egyetlen árva szaxofon, egy szédült hang úgy simogat, oly lágy, oly végtelen.
Kettőnkhöz szól, kettőnkért sír egy szaxofon,
Hát ölelj át, csak még egy tánc, s ne bánd, ha közben széthull a világ.
Kim:
Szép, mintha csak álmodnék!
Chris:
Nézd, ébren is látod még!
Együtt:
Örökké, kettőnké holtunkig kísér.
Míg szól…
Egyetlen árva szaxofon.
Hát ölelj át, csak még egy tánc,
S ne bánd, ha közben széthull a világ!

Saigon eleste (The Fall of Saigon)

Kórus:
Surranva, lopva jött,
Lángot fújt, perzselőt.
S ledönt falakat, börtönrácsokat,
Nyomorunk lánca szétszakadt.
A győzelem köszönt a Sárkány Reggelén.
A jenki tigris elhamvadt a tűz helyén.
Lobog a fáklya, ég a láng!
Tovább!
Pártért és nemzetért! Győznünk kell!
Harcban szült bátor nemzedék! Győznünk kell!
Örökös bűnben szenvedés. Győznünk kell!
Letöröl száz év szenvedést.
A győzelem köszönt a Sárkány Reggelén. Új erő és új remény.
A jenki tigris elhamvadt a tűz helyén. Vesszen már a régi!
Lobog a fáklya, ég a láng! Tovább!
Surranva, lopva jött, Győztesként!
Lángot fújt, perzselőt. Győztesként!
S ledönt falakt, börtönt, rácsokat,
Nyomorunk lánca szétszakadt.
A győzelem köszönt a Sárkány Reggelén. Új erő és új remény!
A jenki tigris elhamvadt a tűz helyén. Vesszen már a régi!
Lobog a fáklya, ég a láng! 
Tovább!
Professzor: Kórus:
Új rend jött, új szokás. 
Rizsföldre mész, elvtárs!
Táborban három év,
Elszállt a bűnös hév. Vagy változol, vagy elpusztulsz!
Pár év, hogy fejbe verd,
Új élet, volt-e szebb?
Saigon a mennybe ment,
Ho-Shi-Minh-város lett. Vagy változol, vagy elpusztulsz!
A vér nem válik vízzé, bár volt agymosás, én nem lettem más.
Haverok! Ez itt nem frankó, bár kinek mi jó…
Nekik Ho apó, nekem Marilyn Monroe!

Még mindig hiszem (I Still Believe)

Kim:
Azt képzeltem, hogy alszik,
Két karja átkarolt.
És úgy rémlett, hogy szólít,
A sóhajként jött név Kim volt.
Tudom, három év is elmúlt már,
De a holdfénynél egy karcsú árny
Visszajár még.
S én még mindig hiszem,
Van még remény,
Eljössz, igen,
Szívem nem nyugszik el,
Míg vár.
Mert még mindig hiszem,
Itt állsz egy nap,
Én várlak, míg csak
Él még hitem.
Várnék mindörökké,
Mert visszatérsz még,
Visszatérsz, csak én tudom, miért.
Ellen:
Álmodtál, s láttam, rémít,
Újból kísért egy árny.
És ajkadról hogy felsírt,
Egy szó tört fel, egy név talán.
És ez gyötrelmesebb mindennél,
Mert a benned élő másik én
Nem enyém.
S én még mindig hiszem,
Lesz még idő,
És semmi nem választ el,
Szívem megnyugszik majd,
S megért.
Elmúlt, itt vagyok én,
Többé nincs mitől félj!
Chris! Mondd, merre jársz!
Ami kínoz ott bent,
Mit a múlt mélye rejt.
Mondd el, mi bánt!
Kim: Ellen:
Én még mindig hiszem, elviszlek én,
Jössz még és én Ha megrémít az éj,
Várok, míg él még hitem. ne félj!
Most már bármi legyen,
Amit nem mondhatsz el.
Fordulj még felém!
Álmodj bármit!
Sirass bárkit!
Szívem, hogy visszatérj, Szívem mindig
Csak arra vár, ha kell, Rád vár,
Holtunkig már! Holtunkig már!

Vissza a városba (Back in Town – Coo-Coo Princess)

Professzor:
Csak hogy kinyírjanak, azt várod,
Fel sem fogtad, mit beszélt.
Agyadban szétment egy kerék,
Vedd már észre, mi jöhet még!
Ez egy őrült, ez egy állat!
Gyerünk, ne pöcsölj, mentsd magad!
Mondj igent, szarok rá, kit szeretsz!
Örülj annak, hogy életben vagy!
Kim:
A férjemet nem hagyom el!
Őt várom, őt szeretem.
Ha ő nincs, az élet se kell!
Thui:
Inkább nézz szét, ki is győzött!
Ellenállni őrültség.
Kim:
Chris majd visszatér, mint egy főnix,
És egy másik világba visz.
Thui:
Te a hazád elárulnád!
Kim:
Legyek bűnös, mondd ki hát!
Professzor, Kim:
Ez most élet- vagy halálkérdés,
Vár a börtön vagy szabadság!
Professzor:
Úgy tűnik nekem, én távozhatnék,
Elvtárs, én mennék, itt nincs rám szükség!
Szerelmes gyerekekként civódtok még.
Thui:
Menj, szemét!
Professzor:
Kösz, ez nekem elég!
Thui:
S te készülj fel, velem jössz!
Kim:
Nem!!!
Egy titkot őrzök,
Nem tudja más.
Ez az én erőm,
Mit te sem látsz.
Hitszegést mondtál,
Ez hazugság!
Évek hosszú útján
Hitem vitt tovább,
És hogy mindent tudjál,
Kell, hogy őt is lásd!
Nézd, Thui, ez itt a fiam!
Ő az, ki életben tart.
Most már érted,
Miért mondom, hogy NEM!!!

Ágyban ér a halál (If You want to Die in Bed)

Professzor:
Hogyha észnél vagy, mint én,
Az ágyban ér a halál.
Ám ha nyuszi vagy, öcsém,
A sors palira vesz.
Addig lépj, amíg
A segged céltábla nem lesz!
Tarts a győztessel, mint én,
Az ágyban ér a halál!
Forradalom idején
Légy harcosabb, mint Marx!
De gyorsan állj odébb,
Bukjon el nélküled a harc!
Pár apró kis emlék, mi régről maradt még:
Rolex-órák, egy kincs, szinte valódi mind.
Jó kezdőtőke ott, nyomás, irány Bangkok!
Légy hát praktikus, mint én,
És az ágyban ér a halál.
Többet ér a léleknél
Egy jó nagy köteg steksz.
Egy nagy táska cash,
S New York-ban szállodát vehetsz!
Álljon meg a menet! Ez volt a nagy ötlet!
Kurvából Miss Saigon, mikor lesz ilyen show-m?
Szimpla rund, dupla ár, királynőért ez jár!
Nézz rám, hé, USA!
Az új bajnok tép feléd!
Mert a vér nem válik vízzé, fordul a kerék, ma fönn, holnap lenn.
Lehet frank, és dollár és jen, úgy szép a játék, ha jó nagy a tét.
Miért ide szült anyuci, ahol nincs más, csak rizs, a smasszer a menő?
Ott lehetnék valaki, hol az ötlet a kincs, mert ez itt temető.
Fedezz fel, Amerika! Légy áldott, új világ!
Éhező óhaza, Isten hozzád!
Előbb Bangkok, s onnét tovább!
Viszi hajónk az óceán.
Álmaim földje vár reám!
Köpj a hazádra, öreg,
S az ágyban ér a halál!
Nincs a nyílt tengernél szebb, 
Csak fönn légy a hajón!
Ho apó! Ho-ho-ho!
Faszkalap! Hívlak New York-ból!

Én érted adnám életem (I’d Give my Life for You)

Kim:
Nem arra szültelek, hogy félj, nem,
Egy volt a szíved szívemmel.
Kicsinykém, csöppnyi kis ember,
Én érted adnám életem!
Te sosem kérted azt, hogy élj, nem,
Fájdalmat, kínt hát miért tanulj?
Hogy ne láss soha háborút,
Én odaadnám életem.
Nem kaptam mást, egyetlen éjt,
Érzést, mi félelmen is győzni bírt.
S mindebből te lettél, ahogy egy új csillag gyúl,
Minden sötéten túl.
A kincsből, a csodákból bár adhatnék!
Bár tudnám a varázsszót,
Hogy mindenért…
Azzá légy, aki lenni vágysz, merj
Kívánni mindent, ami szép!
A remény kell, hogy boldog légy,
S én odaadnám életem.
Itt jár az éj velem,
Nyúlnék felé.
Kezét ott érzem arcomon,
Nincs ott más, csak a hazug hold.
Hát miért kísért a hazugság?
És miért küzd bennem könny és vágy?
Hisz itt vagy te, a bizonyság,
A gyermekünk!
Isten, ott fönn, hozd vissza hát!
Azzá légy, aki lenni vágysz, kell,
Kell az, hogy érezd, mennyit érsz!
Csak remény kell, hogy boldog légy,
S én odaadnám életem.
Nem állít meg már senki sem,
Én érted adom életem!
Kórus:
Nincs már otthon,
Nincs fény, nincs szó,
Nincs jó, nincs új,
Nincs ház…
Menni kell…

Bui Doi

Kórus:
Bui Doi a név, mit rájuk mért
A háború, a gyűlölség,
Sok száz kis élet még őrzi
Rég elbukott harcunk nyomát,
Hát ne feledd, sose feledd,
Véreink ők, és várnak ránk.
John:
Mint más túlélő, hittem én,
Itthon majd felejtés vár rám,
De lám, már nem enged,
Már bennem él Vietnam.
Vége a harcnak addig nincs,
Míg visszajár száz kínzó kép,
És a sok táborba zárt gyermek
Ártatlan szenved még.
Bui Doi a név, mit rájuk mért
A háború, a gyűlölség,
Sok száz kis élet ott őrzi
Rég elbukott harcunk nyomát,
Hát ne feledd, sose feledd,
Véreink ők, és várnak ránk.
Köröttük fal és szögesdrót,
Otthonuk nincs már soha más,
Arcukról üvölt a titok,
A gyűlölt származás.
Bűn volna hát, ha hallgatnék,
Hisz láttam a sok kis félvért,
Hogyan gyötrik, büntetik őket 
A puszta létükért.
Bui Doi a név, mit rájuk mért
A háború, a gyűlölség,
Nem látták apjuk, nincs családjuk,
S a fájdalmuk égbe kiált.
Mondd ki a szót, segítsünk hát!
Véreink ők és várnak ránk.
Kell, hogy mellénk állj!
Kell, hogy értük tégy!
Bármi lesz az ár,
Életük a tét!
Kórus: John:
Bui Doi a név, mit rájuk mért Jöjj!
A háború, a gyűlölség, Jöjj!
Sok száz kis élet még őrzi
Rég elbukott harcunk nyomát.
Fájdalmuk nézd! Fájdalmuk nézd!
Égre kiált! Égre kiált!
Ne feledd hát! Véreink ők és
Várnak ránk.

Bangkok

Kórus
Nők, csodás nők, jegelt sör, Hé, várj, ezt nézd, ez ám a segg!
Nők, leszbi-show, gut csípő Így jó, nincsen itt nejed.
Professzor:
(Szép kis sansz, hogy én legyek itt a tízezredik, na, kösz szépen, Bangkok!
Snassz Vegas, csak gyűrd magad, hajtsd, hogy jusson egy vas, egy rémálom: Bangkok!
Tíz cent a bér! Lószar ez, nem pénz!
New York-ba így már csak úszva érsz.)
Nálunk édes a bűn, csak jöjjenek be,
Ha a bot mocorog, uram, itt a helye!
Kórus: Professzor:
Nők, szuper nők, csodás szép húsocskák! 
Nők… Bámulj, hisz Bangkok bomba jó!
Baró nők… Pénzért itt minden kapható!
Nők… Friss wurst, csak bírd a pincsihúst!
Pazarság… Végy hát egy lányt, vagy két fiút!
Együtt:
Hé, kommen sie! Egy whisky free!
Professzor:
Élvezd a jót, ne légy skót, te kis japán buzi!
Nugi szaki, vegyél már egy felfújható gésát! Az elem ingyen van!
(Te nagy fos! A turista busz, a nagy süket smúz, hogy mit kínál Bangkok…
Én, a Prof, kit futtassak itt, pár löttyedt pipit, hát ezt neked, Bangkok!
Rakás szarért…) – Megyek már, főnök!
(Te sziámi rongy! Menekült kollégád szipolyozod!) Ha-ha-ha
Nálunk édes a bűn, csak jöjjenek be,
Ha a bot mocorog, uram, itt a helye!
Kórus: Professzor:
Nők… Hé, frászt! Egy kuncsaft tán befut!
Szuper nők… Mister, kér egy meleg fiút?
Nők… Az ágyban csúcs, nejed se féltsd!
Szolid ár! Más kell? Egy nyúl, vagy tán egy kecske?
Együtt:
Hé, akárki! Bill vagy Franzi!
Professzor:
A húgom is perverzi Deutsch, hogyha megfizeti!
Kórus:
Kezdjük
és százhúszért egy dugás.
Professzor:
Hé, Joe, itt vár egy jó kis papás-mamás,
Nézd azt a párt, velük hármasban csodás.
Masszázs után a nagyfater is bikás,
Kelet felé a slicc a legjobb nyitás!
Jöjj, gyerünk! Friss! Pofázhatsz is!
Benyeshet énnekem is, aki megfizeti!
Uraim! Csak erre, csak erre! Csak jöjjenek, csak folyvást, csak folyvást!
Bámulj, hisz Bangkok bomba jó,
Pénzért itt minden kapható,
Nézd, Uncle Sam! Mily nagy szívem!
Elintézem, hogy a kis Ten boldog jenki legyen! 
Kim:
Nézd, John, Chris kisfiát!
Az ő szeme néz rád!
Hozd el néki édesapját, 
Kire oly rég várt!

Rémálom III. (Kim’s Nightmare)

Katona:
Ne tököljön, őrmester, lemarad!
Itt ragadunk, mindünket kinyírat!
Irány a gép!
Chris:
A nagykövet se jött le még!
John:
Térj eszedre, Chris, a nagykövet lelécelt rég!
Kórus:
Vigyenek el! Itt egy vízum!
Kicsi fiam van! Itt vár a CIA!
A ’kong kinyír minket!
Mindünket megölnek!
Ott a család régen bent van!
New Yorkban él a bátyám!
Itt a gyémánt, a pénz!
Tényleg mindenki elmegy!
Végleg itt hagynak minket!
Kim:
Be kell, hogy jussak, kérem, segítsen!
A férjem bent van, itt a fegyvere!
Katona:
Tűnj a francba, azt a szemétbe dobd!
Kórus:
Elpucol mindenkit a Vietkong!
John:
Chris!!!
Chris:
Engedj, John, hisz át kell hoznom!
Hogy éljek én, ha őt megóvni nem tudom!
Kórus:
A ’kong kinyír minket!
Mindünket megölnek!
John:
Nem vagy bűnös, hidd el, haver!
Iszonyú, Chris, a háború, tudod te ezt!
Kórus:
Szinte mindenki elmegy!
Végleg itt hagynak minket!
John:
Ébredj fel, ő már ide be nem jut!
Nem tehetsz semmit, muszáj feladnunk!
Vannak még sokan, akit elárultunk!
Kórus:
Utánuk hamar,mert itt ragadunk.
Kim:
Még mindig hiszem, van még remény,
Jössz még, igen, szívem nem nyugszik el, míg vár…

Most már, hogy láttam…
(Now That I’ve Seen Her)

Ellen:
Van az úgy,
sorra jönnek a súlyos felhők,
és az ég oly sötét,
hogy azt sem tudom, 
nappalt rejt vagy éjt…
Van az úgy,
hogy a szívünk nem hisz a rosszban,
de elér egy jeges kéz,
ez az igazság, s nincs menekvés!
Most már, hogy láttam, már látom, ki volt,
Nem egy kis kaland, mely messze már!
Most már megértem, hogy miért volt titok…
S érzem én, róla, míg nem tudtam, jobb volt talán…
Az a szem, az a hang, az a láz őt őrzi még,
Őrzi Christ, ki vélem él.
Én tudom, szörnyű volt az élete,
De Chrisért harcolnom kell ellene!
Ő vagy én? Itt nincs más tét!
Most már, hogy láttam, már több mint egy név,
Nem egy kis kaland, mely messze már.
Most már, hogy láttam, nem számít két év!
Tudnom kell, kivel éltem együtt, tudnom kell ma már!

Amerikai álom (The American Dream)

Professzor:
Az apám mocskos matrózokat tetovált,
A nagy halra, mit anyám fog ki, hiába várt.
Ő árulta a testét részeg mámorban,
S én vittem a sok kanos monsieur-t a kunyhóba.
Eladni anyát, ez gáz!
S bár parfümtől bűzlött a ház,
Félig sem volt franciás…
Fordult a szél, jött Dien Vien Phu,
A sok békazabáló hazament, kifújt,
És mi jött, lásd, ez őrjítő:
A dollár hullt, mint langy eső.
Business Man, nem bankrabló,
Áruja tiszta narkó,
Az odaát sok millió!
Szarjankónak túl jó vagyok.
Ó, hogy unom a sok kurválkodást!
Tér kell, ahol kinyújtózom,
Csak a nagy víz tart el nagy cápát!
Legyek jenki, álmom ennyi,
Csak Amerika az igazi!
Mit súg az illatos szél? A nagy álom hív!
Nagy főnök nagy lábon él! A nagy álom hív!
New York és Vegas, OK! Ott a nagy álom hív!
Ha-ha-ha!
Hány édes csokitündér! Vidd az ágyadba mind!
Nagy szerencséd most el ne késd!
Kis sárgából nagy jenki légy, ha a nagy álom hív!
Klubot nyitok, százcsillagost,
Sok piszkos bordély után ez lesz a szám!
Nem fog senki linkre venni,
Ügyvéd- és testőrcsapat vigyáz rám.
Mutasd, pajtás a hitelkártyád,
Tedd le a lét és vidd a lányt!
Mit súg az illatos szél? A nagy álom hív!
A Hiltonban ezeregy éj… Ott a nagy álom hív!
Ha-ha-ha!
Felpumpált mell, kőkemény, és a nagy álom hív!
Tar fejre vitamint kérj, ha a nagy álom hív!
A Times Square a jó bőröké… Ott a nagy álom hív!
A zsernyáknak is jut egy kis lé, ha a nagy álom hív!
A sitten is minden center, ha a nagy álom hív!
Ha-ha-ha!
A színpadon száz Fred Astair, oh, American Dream! 
Végy belépőt, bontsd a pezsgőt!
Pénzed csak énnálam költsd, ha az én álmom hív!
Kórus:
Mindenből jusson egy rész, jöjj, a nagy álom hív!
Meglátod, lesz, amit kérsz, jöjj, a nagy álom hív!
Mard fel és szórd el a pénzt! Jöjj, a nagy álom hív!
Úgy szép, ha gondtalan élsz… Jöjj, a nagy álom hív!
csurran a víz, jöjj a nagy álom hív!
Hajts, míg a csúcsra felérsz! Jöjj, a nagy álom hív!
Professzor:
Fel, lóra hát! Miss China Town-t
Féláron megkapod már, ha a nagy álom hív…
És ez még nem Amerika!

Kim halála (Little God of My Heart)

Kim:
Én nagyfiam, itt az út véget ért hát!
Ten, Ten, örülj! Eljön hozzád apád!
Nála majd lesz új hazád, minden álom ott rád vár!
Gondolj rám! Mindig veled leszek!
Értem soha ne sírj! Tudd, a távolból, ott is vigyázok rád!
Eljött az óránk, esküm még él!
És a végső percben a végső szó enyém.
Sorsodról nem dönthet más, egyedül csak én!
Egyszer még tekints rám! Ne feledd, akit látsz!
Még egy csók! És most ints Good by-t!
Chris:
Kim! Kim!
Miért tetted, Kim?
Miért?
Kim: Chris:
Az istenek vezettek fiadhoz! Élned kell, Kim! 
Kim:
Még egyszer ölelj át!
Egy éj hogy vitt oly közel hozzád?